300 AVSKEDADE ÅTERANSTÄLL ARBETARNA
FIDEL GARCÍA RUIZ PERSONALCHEF
Herrejävlar! Vad var det?
Din jävel!
Fidel, sir?
Hur är det? Behöver du hjälp?
Nej, det är ingen fara. Allt är bra.
Din jävel!
Vi ska bryta benen av dig, din jävel!
Vi avbryter.
- Det är bäst. - Vänta.
Jag kan inte.
Vad menar du?
Vänta.
Jäklar.
Skämtar du?
- Jag kan inte. - Vänta.
Nej.
- Fan. - Otroligt.
Nu ska vi se.
Det är lugnt.
Vi håller oss lugna, andas. Det är bara en tidsfråga.
- Javisst. - Inga problem.
- Inga alls.
De kommer ut!
Sluta filma!
Ni ska få!
Det är Klistermannen!
CHEFEN FASTKLISTRAD I SIN PRAKTIKANT!
Häng med
Nu kör vi!
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
PERSONALCHEFEN PÅ OMNICRON AVSKEDAD MED OMEDELBAR VERKAN
KLISTERMANNENS FAMILJ UTSKÄMD
GLOBAL HIT: REGGAETONSÅNG TILLÄGNAD "KLISTERMANNEN"
Jag älskar dig så mycket Jag kunde inte komma ut
Fast för alltid, det är helt kasst
Vi kan inte skiljas För vi sitter fast
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
Våra kroppar förenade, för alltid fast
Ring prästen, låt oss knyta hymnens band
Du är så söt, jag kan inte släppa dig
Jag är Klistermannen från topp till tå
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
Du älskling, låt oss klistra ihop oss
Låt oss klistra ihop oss
Du älskling
Här kommer Klistermannen Vad sägs om en snabbis?
Fara, fara
Så klistrigt
LA TRIBU: FÖRENADE AV RYTMEN
Vad vill du ha?
Kaffe med stevia och en skvätt grädde.
Och mineralvatten. Ingen is, men en citronklyfta.
Herregud. Borta i 35 år och jag blir sen.
Ingen fara, jag gör klart rummet.
- Den passar inte! - Jo, det gör den.
Jag svettas. Ge mig toalettpapper.
Han heter Fidel.
Jag skulle ha döpt honom till Bruce, efter Springsteen, men...
Vad säger man till sin son som man inte sett på 35 år?
- Jag vet inte. Hej? - Hej?
Tänk om jag inte gillar honom?
Han kommer att förändra ditt liv.
- Jaså? - Ja.
- Önska mig lycka till. - Lycka till.
Lugna ner dig!
Okej.
Hursomhelst, jag måste ge mig iväg.
Det är mitt livs svåraste ögonblick.
Ge mig en kram.
- Hej då, Inma. - Hej då.
Vart ska du i finkläder? Ditt skift är inte slut.
En familjeangelägenhet. Eli tar mitt pass.
Folk står i kö för ditt jobb.
Men jag är bäst. Jag hinner en hel våning på ett halvt skift.
Du riskerar väl inte att bli av med mig?
Tro inte att du är så bra.
Kaffe med stevia och en skvätt grädde.
Och mineralvatten.
Jag är en av de 300 som du kastade ut på gatan.
Hur känns det att förstöra nåns liv?
Jag fick skicka tillbaka min familj till byn.
Nu bor jag på ett dåligt pensionat.
Du kan klä ut dig, men jag vet vem du är.
Jag serverade dig kaffe varje morgon! Med stevia och en skvätt grädde!
Förlåt.
- Du är Fidel. - Ja.
Förlåt, jag är Virginia. Din mamma.
- Din biologiska mamma, menar jag. - Just det.
- Du är helt våt. - Jag vet.
Ska vi sätta oss?
- Nej. - Varför inte?
Ledsen, men att komma hit var ingen bra idé.
Vi kan gå nån annanstans. Jag föreslog det för att jag jobbar här.
Vi två har inget med varandra att göra.
- Okej? - Du vill väl höra varför.
Nej, faktiskt inte.
Tänk dig in i min situation.
Jag var 16 år gammal, ett barn. Du vet hur det är.
Jag tänkte på dig varje dag.
Jag har alltid ångrat att jag adopterade bort dig, men...
Har det gått bra för dig?
När fick du veta att du var adopterad?
Är dina adoptivföräldrar trevliga människor?
- De dog i en olycka. - Oj.
Har du gått på universitetet?
Ja, jag har två utbildningar.
Oj, två utbildningar.
- Och en masterexamen. - Och en masterexamen!
Det är jag inte säker på att jag hade kunnat ge dig.
Snälla... Fidel! Hör på!
Jag vet och jag förstår, det gör jag verkligen!
Det är svårt för mig också. Vi måste prata.
Ledsen, men jag har nåt viktigt att sköta.
Vi kan inte låta det vara så här.
Det är så det alltid har varit.
Varför ville du träffa mig, då?
För att min terapeut har tjatat på mig i flera månader.
Han säger att jag måste acceptera att bli bortstött.
Jag stötte inte bort dig!
Inte?
Fidel!
Hur gick det?
Ring en ambulans!
Han klev ut mitt framför mig!
Herregud! Vad har du gjort?
Hur gick det? Fidel!
Hur gick det?
Ring en ambulans!
Fidel!
Hur gick det?
Ingen is, men en citronklyfta.
Va? Vad säger han?
- Rör dig inte. - Nej, jag mår bra.
- Gör du? - Ja, jag mår bra.
Jag mår bra. Mycket bättre.
Mycket, mycket...
Ring en ambulans! Fidel!
Fidel.
Fidel!
Herregud! Han andas inte!
Fidel.
Godmorgon.
- Han är vaken. - Vad bra.
Hej!
Hur mår du?
Hur är det, raring?
Har du sovit bra? Låt mig se.
Är du trött? Har du ont?
Jag är din sjuksköterska.
Din mamma och jag går på dansskola tillsammans.
Jag heter Belén.
- Okej? - Vad heter du?
Belén.
Nej.
Hör på, jag heter Belén. Du heter Fidel.
Fidel vadå?
Jag vet inte.
Oj då.
Det är lugnt. Hör på.
Hör på.
Minns du att du blev påkörd av en buss igår?
- Jag har vatten. Mycket vatten. - Är du törstig?
- Vänta. - Drick lite vatten.
- Jag har vatten. - Här.
- Såja. - Jättebra.
Oj, han var törstig!
Känns det bättre?
Orinoco.
- Orinoco? - Ja. Orinoco, var?
- I mitt land, Venezuela. - Orinoco.
Han vill kissa.
Jag vet inte vad som är fel.
- Ingen fara, slappna av. - Ja.
Det är svårt att prata.
- Han är rädd. Kalla på doktorn. - Ingen fara, Fidel.
Lägg dig ner. Såja.
Såja, bra.
Bara slappna av.
Vad är det?
Yabadaba.
- Ser du det mörka området? - Ja.
Kollisionen orsakade en hjärnskakning i neuronmassan i hjärnan.
Är det allvarligt? Han klarar sig väl?
Oroa dig inte. Vi måste vänta på att han ska börja fungera som vanligt.
Hur lång tid tar det?
Normalt sett ett par dagar.
Hans minne, då?
Ett typiskt fall av transitorisk global amnesi.
Det kommer tillbaka bit för bit.
Ta hem honom. Låt honom känna igen sina kläder,
visa foton och berätta saker.
Vadå för saker?
Från hans barndom. Lyckliga stunder.
Ögonblick i hans liv.
Du är hans mamma. Du vet allt om honom.
Hade han nåt på sig när bussen körde på honom? Plånbok,
- mobil... - En ryggsäck.
- Men den är borta.
Vi vet inte var den är.
Kanske på hotellet.
Jag frågade, men ingen vet.
Världen är full av idioter.
Idiot!
Men du har väl hans nummer i mobilen?
- Visst. - Vi har hans mobilnummer.
Jag har ringt tusen gånger och ingen svarar.
Men ingen svarar.
- Se dig för vart du går, idiot! - Tyst.
- Vad är det? - Ja, hej då.
Cati kollar försvunna personer. Vi måste skicka numret till henne.
Hittar hon nåt, ringer hon.
- Toppen. - Du, då?
Förstår du nåt av det här?
Vi är Mammorna, din mammas vänner.
Vi går på dansskola ihop. Gillar du musik?
Du kommer att flippa.
Vi är framme.
Okej, hoppa ut.
Vi ses på lektionen.
- Tack, Uge. Vi ses. - Visst.
Ska jag inte följa med upp?
Nej. Jag ska bara lämna honom där.
- Okej. - Hej då.
- Ring mig om du behöver nåt. - Okej.
Den här vägen.
Ju fortare du vet, desto bättre.
Du heter Fidel, är 35 år gammal och adopterad.
Jag är din biologiska mamma,
men du minns inget för du har transitorisk amnesi.
Vi tar vi det som det kommer.
Vänta.
- Är du min mamma? - Ja.
Jag är din mamma, men jag känner dig inte.
Jag blev gravid när jag var 16 år.
Jag hade inga pengar, inget jobb och jag gav bort dig.
Jag hörde inte av dig
förrän du ringde och ville träffa mig.
Varför?
Jag vet inte.
Alla vill veta var de kommer ifrån.
Och jag är från... härifrån?
Ja.
- Jag gillar det inte. - Vad synd.
Det luktar starkt.
Varsågod.
Stig in.
- Vad fult. - Okej.
Hoppa, dansa, rör på kroppen. Vi vill att ni överraskar oss.
Killar, det här är er bror, Fidel.
Det är Maikel och Elton.
TALANGSHOWEN
Läget?
Var det du som klev ut framför en buss?
Seriöst!
- Varför stängde du av? - Det räcker.
- Det ser ut som en svinstia. - Det var ett möte i morse.
Vi var tvungna att gå till arbetsförmedlingen.
Ska ni inte ens ge honom en kram?
Kom igen!
Nej, jag vill inte ha nån.
Vad är det med honom?
Oj, jag har en fis.
Vad säger han?
Han skiter på sig.
Inte här. Badrummet är där.
Röv, röv, röv...
- Är han efterbliven? - Nej.
Men han minns inget. Han är som en liten pojke.
Stannar han länge?
Några dagar, tills hans familj kommer.
Jag ska till skolan. Bädda soffan, så att han kan sova där.
- Och ge honom kläder. - Våra kläder?
Ja. Och handdukar.
Och ta hand om honom tills jag kommer tillbaka.
Vi ska på Pokémonjakt.
Ni kan gå senare.
Vi behöver mat. Kylen är tom.
Vi har slut på nachos, chicken nuggets och nudlar.
Okej, men ta med honom. Ni kan inte lämna honom ensam.
Jag vill ha tillbaka växeln.
Fidel, raring. Vi ses sen.
Du stannar här med dina bröder. Hej då.
Nej, den... Den försvinner inte.
Den försvinner inte.
Den gör så här.
Den försvinner... inte.
Okej, han menar...
Sluta.
Korsa.
Öppna.
Med känsla.
Öppna.
Bra. Upp, upp, sida, sida.
Okej, en gång till.
Sex, sju.
- Eli. - Jag vet, det jävla steget.
Du är sen till det. Du missar det och kommer för sent.
Det är lätt, vi försöker igen.
Du är blockerad. Slappna av.
Ursäkta, Maribel. Får jag gå ut en sekund?
- En sekund. - Tack.
- Följ mig. - Okej.
Lyft ditt knä.
- Nå? - Vi gjorde en razzia mot gatuförsäljare.
- Vad är det? - Jag har information om ditt barn.
Hittade du hans familj?
Nej, men jag har ett telefonnummer.
Du får det sen. Jag ska byta om.
Jag spårade mobilnumret och fick hela namnet.
Fidel García Ruiz.
Det måste finnas tusentals.
Ja, men jag har personnumret och telefonnumret.
Vi ska se. Här.
Ringer du?
Sätt den på högtalare.
- Okej? - Visst.
- Den här... - Här.
Hos fru Senillosa.
- "Hos..." De låter rika. - Tyst!
Hej. Får jag prata med frun i huset?
Å vems vägnar?
Fidels.
Ett ögonblick.
Fru Senillosa måste vara hans fru.
Jag vet inte.
Fidel? Sluta, hör du mig?
Jag vill aldrig mer prata med dig.
Du är död för mig, du existerar inte.
Jag hatar dig, du äcklar mig.
Du har besöksförbud.
Kontaktar du mig igen, ringer jag polisen.
Vad i...
Känns han bekant?
Inte?
Känner du inte igen dem?
Nej.
Du måste känna igen henne. Hon är en berömd sångerska.
Nej. Han, då?
Kommer han härifrån?
Nej.
Hej! Jag är hemma!
- Nå? - Det är inte lönt. Han är galen.
Hans hårddisk har raderats.
Han pratar knappt, bara smörja.
Har han ätit middag?
Vi köpte en chokladdonut åt honom.
Fan!
- Var den god, raring? - Äcklig.
- Ni har inte bäddat hans säng. - Låt honom göra det.
Var är växeln på 50 euro?
- Hej då, mamma. - Hörni!
Ingen fara, vi kommer hem tidigt.
- Du borde avskeda dem. - Va?
De är oförskämda, okunniga och rör ständigt vid sina könsorgan.
Sparka idioterna.
Här, räck mig din hand. Vi bäddar din säng.
Här.
Ta tag i den änden.
- Det här är hemskt. - Vadå?
Att inte veta vem jag är.
Det är lugnt, bli inte överväldigad.
Jag vet inte vad "överväldigad" betyder.
Imorgon vaknar du kanske och minns allt.
- Ja, det vore fint. - Visst.
Nån måste väl leta efter mig?
Så klart.
Här, kom igen.
Dra ordentligt. Såja.
Herregud.
Vi ska se.
Fidel...
García Ruiz.
Bilder...
Här är han.
"KLISTERMANNENS" FAMILJ UTSKÄMD
PERSONALCHEFEN PÅ OMNICRON AVSKEDAD MED OMEDELBAR VERKAN
Vad är det här?
Fan!
Det är min son.
Vad gör jag nu med dig?
Hej, mamma.
Vi kommer väl hem tidigt? Klockan är sju på morgonen.
Vad gör ni när a-kassan tar slut?
Vi hittar jobb. Oroa dig inte.
- Först måste ni leta. - Sluta tjata hela tiden.
Visa er bror hur varmvattenberedaren fungerar
och gör frukost åt honom. Låt honom inte vara hungrig.
- Hör ni? - Ja.
Mamma. Det var en sak.
Han har smugit in i mitt sovrum.
Han smög inte in. Jag sa åt honom att sova där.
- Vem gav honom tillåtelse? - Idioten som betalar räkningarna!
Vad ska vi göra, sova tillsammans?
Lös det! Det är en utdragssäng.
Jag ska visa honom...
Vakna, Törnrosa.
- Bort från min säng! - Vad händer?
- Dags för en promenad, kompis. - Vad i...
Vänta.
- Jag har orinoco! - Han vill nog kissa.
Att kissa ute är bäst.
Sa damen att jag skulle gå ut?
Visst, för att se på grannskapet.
- En dusch, då? - En annan dag.
Vänta...
- Mina kläder, då? - Vad menar du?
- Vilken klassisk look. - Just det.
Men jag har inga... tår.
Han fixar tår åt dig.
Här, ett fint par tår. Apport. Hej då.
Hallå! Bollen!
Bollen.
Vet ni vart...
- ...damen gick? - Vilken dam?
Hon är så här lång. Och...
Dansar du på La Tribu?
Jag vet inte.
Jag har gymnasi. Transitorisk gymnasi.
Vad i...
Han kommer nog från La Tribu.
- Han letar nog efter dansskolan. - Den här vägen.
Den vägen?
Ja.
Tack.
Hallå, bollen.
Bollen. Tack.
LA TRIBU URBANA DANSSKOLA
Hej, vad vill du?
Jag? Inget.
Var fick du tröjan ifrån?
Damen gav mig den.
Ska du inte anmäla dig?
Jag vet inte vad "anmäla" betyder.
De flesta är för blyga, men det ordnar sig.
- Jag hjälper dig. - Okej. Tack. Ställ...
Känner du igen mig?
Nej.
Inte jag heller.
Va?
Jag vet inte heller vem jag är.
Du är hög, eller hur?
Nej. Men det hade varit trevligt.
Jag har vatten.
- Jag har vatten. - Du vill ha vatten.
Ja.
- Gärna. - Jag hämtar.
Titta.
Vänta, jag känner dem.
- Mammorna? - Ja.
Den här med det galna ansiktet, det är hon.
- Virginia? - Damen Virginia.
Ja, damen Virginia.
Du måste slappna av. Så här.
Vilken fot ska vara först?
Korsa höger över vänster.
Och...
- Ja, men här... - Nej.
När du kommer hit öppnar du upp och...
Vänta, det ringer.
Mari? Det är Maribel. Hur är det?
Hej, Virgi. Har du tid?
- Ja, vad är det? - Okej.
En kille säger att han är din son, men jag känner honom inte.
Heter han Fidel?
Heter du Fidel?
Du har ett elakt virus.
Han beter sig konstigt.
Jag får prata med honom.
- Din mamma. - Får jag lov?
Vad gör du?
Brandvägg.
- Är han datatekniker? - Jag kommer snart.
Se till att han inte smiter.
Snälla, det är viktigt.
- Vad är det? - Vad det är?
De där två ligger risigt till!
Hej då, Maria.
Killen som blev påkörd av en buss häromdagen,
- är det sant att han inte minns nåt? - Hur så?
Du kanske inte vet det, men han är en riktig jävel.
Han är min son.
Din son?
Det finns folk som letar efter honom. Och de är arga.
Du förväxlar honom med nån annan.
Han skrev under 300 uppsägningar som om de vore autografer.
Han gjorde ingenting.
Bäst att han ser upp. De som han sparkade vill lyncha honom.
Det är du som borde se upp.
Jag har sett dig gå lös på minibaren.
Förlåt.
- Vart ska du? - Min son.
Det är alltid barnen. Har du barn?
Jag har tre och är helt ensam.
- Det är inte hotellets fel. - Det är ingens fel.
Jag menar det, det här är sista gången.
Jag lovar, jag har allt under kontroll.
Virginia.
Letar du efter knäppskallen, så är han där borta.
Maribel sa att du letar efter honom.
Han bad mig om en Coca-Cola. Han fick ingen
för jag trodde att han tog medicin.
- Tack. - Varsågod.
Gillar du det?
Den lockiga brunetten. Väldigt mycket.
Och dansen?
Kombinationer av fyra och åtta.
Det är matematiskt, ja.
Varför lämnade du lägenheten?
Dvärgen och tjockisen sparkade ut mig.
Dina bröder?
Ja, och jag vill inte tillbaka dit.
Det är fult, mörkt och luktar fötter.
Det är den enda vi har.
Köp en annan.
Visst, jag köper två. Kom, nu går vi.
- Vet du fortfarande inte vem jag är? - Nej.
Jag kan inte ta hand om dig.
Jag måste jobba. Du måste förstå.
Jag kan inte vara med dig hela dagen.
Men jag kan inte lämna dig ensam heller.
- Nej, det kan du inte. - Nej.
Vi måste hitta en lösning.
Vänta här.
Hej.
Hur är det, Virginia?
Ser du grabben där borta?
Vem är han?
Vi fick barn, minns du?
Ett barn som du gav bort utan min tillåtelse.
Jag behövde inte din tillåtelse.
Jag var pappan.
Du var spermien. Och du var ett år yngre än jag.
Är det han?
- Jag har inte berättat för honom om dig. - Varför inte?
För det spelar ingen roll.
Han blev påkörd av en buss och han...
- Han tappade minnet. - Jäklar.
Det är bäst att ge honom lite information i taget.
- tills han har återhämtat sig. - Ja.
Han liknar mig lite, eller hur?
Inte alls.
Men du ska ta hand om honom.
Jag? Hur då?
Genom att ge honom ett jobb.
- Jag kan inte betala honom. - Bara lite dricks, eller nåt.
Han minns ändå inte.
- Vad kan han göra? - Många saker.
Men han minns inget.
- Fidel. - Kan han prata?
Så klart.
Hej.
Mitt namn är Luciano.
- Stammar han? - Prata normalt med honom.
- Gillar du det här? - Ja, men det är stökigt.
- Stökigt? - Allt är fel.
- Vad är fel? - Allt.
Hyllor på tre plan är bättre. Uppe, i mitten och nere.
De dyra produkterna i ögonhöjd, så att folk köper mer.
Nödvändiga saker längst ner för folk har inget emot att böja sig.
Och extraprisvaror i handnivå.
Jag vill ha en isglass.
Du är jättefin i det där. Väldigt modernt.
Ja, men jag ska betala tillbaka.
Visst, nu kommer du att tjäna lite pengar.
- Ni två! - Inte just nu.
Vi har ett uppsägningsmöte.
- Ni sparkade ut honom. - Du sparkade ut mig ur mitt rum.
Sova tillsammans som när vi var barn.
Jag bad er om en tjänst. Bara en.
Du kommer hem med en knäppskalle som visar sig vara din son...
- Som vi inte ens kände till. - Vi måste passa honom.
- Och ge honom våra kläder. - Och bästa rummet.
Är det normalt?
Är det normalt att utnyttja sin mamma?
- Utnyttjar vi dig? - Ja!
Ni gör ingenting för att hitta jobb.
- Inte sant, vi anmälde oss på InfoJobs. - Ja.
Men vår profil är inte så lättsåld.
- Profil? Vilken profil? - Ni har ingen profil!
Håll käften, din idiot!
Damen är inte er slav. Hon förtjänar respekt.
- Du jobbar inte heller. - Jo, det gör han.
- Han börjar på måndag. - Jag ska sälja isglass!
Du var inte så här innan, mamma.
Vad gör den här idioten med dig?
Var inte ledsen. De är skräp.
Följ med mig till danslektionen senare.
- Nej. - Jo.
Nej, jag vill inte dansa.
Följ med mig. Det är precis vad du behöver.
- Jaså? Hur vet du det? - Ja.
Hur jag vet?
Jag var deprimerad och dansen botade mig.
Uge, taxiföraren, skar upp sina handleder och dog nästan,
men dansen räddade henne.
Eli, min kollega, levde i ständig skräck för sin man
och dansen gav henne modet att ringa polisen.
Men jag skar inte min man och jag har inga handleder.
- Du ville ta livet av dig. - När?
När du visste vem du var.
Men dansen botar allt, du ska få se.
Kommer den lockiga brunetten att vara där?
Ja.
Okej, då.
- Hej! - Hej!
Hej!
Äntligen en man i klassen! Det var på tiden!
Och vilken man! Herregud!
Hur mår du?
Han ser ut att må bra. Bättre än bra.
Du kommer att ha så kul, du ska få se. Bara gör som vi.
Förutom Eli. Hon kör sin egen grej.
Jag har sex tår. Det hindrar mig lite.
Håll ögonen på mig.
Nej, så långt bort från den här som du kan.
Det som betyder mest är att vara konsekvent.
Men mest av allt, ge aldrig upp.
Bra, Eli.
- Nu sätter vi igång. - Hej.
Oj, en ny elev. Välkommen.
- Har ni övat? - Ja.
- Och stretchat? - Javisst.
Okej.
Vi tar det från slutet från förra gången.
En gång rakt igenom.
Fem, sex, sju. Långsamt. Öppna, stäng.
Öppna och stanna, tre steg bak.
Eli.
Titta, Eli. Kom ihåg att det är okej.
Vi gör det igen. När du korsade...
Korsa...
- Flickor, jag förklarar. - Förlåt.
Vi fokuserar. Glöm honom.
Visa lite stolthet.
Stolthet!
- Vilka är vi? - Mammorna!
Vad är vi?
Superheta!
Vad ska vi göra?
Erövra världen!
Kom igen! Musik!
Fem, sex, sju, kör!
Dubbel! Öppna!
Ett, två, dubbel.
Bra!
Kör på, och gå! Och stanna!
Fem, sex!
Du...
Mycket bra, Fidel. Såg ni?
- Ja! - Det var fantastiskt!
Visa oss igen.
Det sista.
Okej, med mig. Sju...
Öppna, stäng. Öppna och gå.
Såg ni hur bra han är?
Din jäkel. Du har dansat förut.
Jag vet inte.
Dina steg sitter perfekt.
Du var fantastisk.
Tog ni med era kläder?
Vi ska raka vägen till discot.
- Eli, vi kör det steget igen. - Okej, toppen.
Hej då, flickor.
Kör hårt med dem.
Du kanske var dansare förut.
- Eller homo. - Varför homo?
För de dansar så bra.
Eller så har han rytmen i blodet, precis som jag.
Som svarta män.
Vart ska du?
Ditt omklädningsrum är där.
Förlåt, jag trodde inte att det var nån här.
- Normalt sett är det tomt så här sent. - Vad är det här?
- Vadå? - Titta!
Ta på nåt, ditt svin!
Vad är det för fel på mig?
Du har erektion.
Är det dåligt?
Nej. Det är normalt.
- Varför gör den så? - Tja...
För att män...
Strunt samma. Det betyder att du gillar kvinnor.
Inte kvinnor, utan dig.
Tack då, antar jag.
Vad händer nu?
Inget. Jag går, du klär på dig. Det är allt.
Kommer den att vara så här nu?
Den blir normal igen.
- Det gör inget om den inte blir det. - Det är inte bekvämt att dansa så.
ÅTERANSTÄLL AVSKEDAD PERSONAL PÅ OMNICRON
Kom.
Vad är det för tröjor?
De blev avskedade.
Som dina bröder.
Varför det?
Du får fråga personen som avskedade dem.
Var är han?
Du.
Min man säger att din son verkar bekant.
Ja. Jobbade du på packavdelningen?
Nej, han kommer inte härifrån.
Det var ju det jag sa.
Känner du inte igen honom?
Nej, du förväxlar honom med nån annan.
Maribel, kom nu!
Nu går vi.
Vänta.
Solidaritet.
Den är... ful, eller hur?
Vad gör du här, Fidel?
- Vi sparade en plats åt dig. - Va?
Kom och sitt hos oss.
- Här kommer han. - Sätt dig där.
Läget?
- Hej. - Hej.
Var är din tröja? Den som jag gav dig.
Damen har den.
- Hon är visst min mamma. - Och vilken mamma.
Hon är underbar. Och alltid på gott humör.
Kommer du ihåg grejen med gasen?
Hennes mamma lämnade gasen på och det började brinna.
Men det stoppade inte henne.
Och hennes bröstcanceroperation.
Eller när din bror togs för haschförsäljning.
- Densamme. - Haschförsäljning.
- Hon är stark. - Fantastisk historia.
Hejsan!
God kväll, allihop,
och tack för att ni kommer hit och bidrar till saken.
Jag vill presentera de coolaste Mammorna i världen:
Mari Ascen, Carol, Malole, Cristina,
Mónica, Belén, Eli,
Cati, Uge och Virginia!
Strålande!
De har ett meddelande till alla.
Hej, allihop. Vi är tio stycken.
Livet har varit tufft mot oss,
men vi ger aldrig upp, för man måste kämpa.
Precis som ni måste kämpa.
Vi ska bevisa det för er.
Den här dansen är till er.
Strålande!
- Vackert! - Vackert, mamma!
Hur var din helg?
- Bra. Damen lagade paella. - Toppen.
Den var äcklig.
Och vi gick på bio och såg en film om män som kan flyga.
Superhjältar.
Jag vet inte. Det var lögn.
Den är för liten.
- Min också. - Va?
Min också. Våra ryggar är för breda.
Ja.
Jag har alltid velat ha en son.
- Förstår du vad jag säger? - Ja.
- Hur mycket betalar du mig? - Femhundra euro.
- I veckan? - Nej, i månaden.
Det var dåligt.
- Det är ur egen ficka. - Det var ändå dåligt.
När du är klar kan du sätta produkterna på hyllan.
Snyggt eller fult som nu?
Hur du vill, min son.
Gör det nåt om jag kallar dig "son"?
Då får du betala dubbelt.
Du är penninggalen.
Säg inte så, jag har redan haft en hemsk dag.
Jag såg en albinobuktalare,
och en grupp dvärgmariachimusiker.
En kille som spelar nationalsången med armhålorna.
Kan du använda det?
Vänta, det ringer. Vänta.
Vad är det nu?
Hej, Juanfran, raring. Läget?
Oroa dig inte, jag skickar dagens senaste freakshow.
Jag måste gå. Jag blir sen till Asiers premiär.
Imorgon är en ny dag.
Ja, puss. Hej då.
Bingo. Det var inget skämt.
Jag tittar på dem just nu. Vilka? Hip-hop-hemmafruarna?
Ja, precis framför mig. Vad vidrigt!
Det största som har hänt sen De dimhöljda bergens gorillor.
Jag lägger på innan jag tar livet av mig.
Okej, puss. Hej då.
Ledsen, men man får inte filma här.
Hip-hop-hemmafruarnas lektion?
Det finns inga hemmafruar här, bara elever.
- Man får inte filma här inne. - Jo. Jag är från tv.
- Tv? Vadå tv? - Talangtävlingen.
- Ingen sa nåt. - Min show är het.
Har du inte sett reklamen? Vilken planet bor du på?
Du måste gå.
Titta, där är de!
Se som den feta rör sitt arsle! Hon ser ut som en blåsfisk!
Håll käften, annars spöar jag upp dig. Det är min mamma.
- Okej. - Höger, vänster,
vänd, stanna, ihop.
Då kör vi, slutet.
Åtta, nio...
Flickor, det här är en katastrof.
Det är för svårt.
Okej. Vänta lite, flickor. Fortsätt öva.
- Nu ska vi se. - Det är för många steg.
Det blir inte rätt för du hoppar över ett.
Seriöst.
Härifrån är det 16 steg och du gör bara 15.
För efter det fjärde går det femte väldigt fort.
Var fick du det ifrån?
Nån skickade det till oss.
- Det är de, va? - Ja.
Det är ett, två, tre, fyra.
Och fem, och sex, och sju, och åtta, nio, tio.
Elva och tolv, tretton, fjorton, femton, sexton.
Snyggt!
Mycket bra!
- Är han lärare? - Nej, han har precis börjat.
Han ser bekant ut.
- Matte! - Du!
Jag vet vem du är.
- Jaså? Vem? - Hur kan jag ha varit så blind?
- Se vem det är. - Vem?
Badalonas Billy Elliot.
Skärpning flickor, vi kan inte låta oss besegras
- på grund av ett jäkla steg. - Precis.
- Visa lite stolthet! - Stolthet.
- Vilka är vi? - Mammorna!
- Vad är vi? - Superheta!
- Vad ska vi göra? - Erövra världen!
De är underbara. Vi gör videon nästa vecka.
- Vad menar du nästa vecka? - För att visa mina chefer.
Jag har en yngre grupp som förbereder sig för tävlingen.
- De är briljanta, du kommer att gilla dem. - Hör på.
Folk är bra överallt.
Vi letar efter rörande historier.
Som den här.
En vecka? Omöjligt. Det räcker inte.
Det sa jag, men det är upp till er.
Vi kan inte allt och det där steget är för svårt.
- Precis. - Vill du inte vara med i tv?
- Faktiskt... - Det vill jag.
Jag älskar att briljera framför alla.
- Hej! Läget? - Duktig flicka.
Den sexiga taxiföraren!
Det är bra för Maribel och affärerna,
och det är bra för stoltheten.
Men vi måste lyckas. Det är ert hål.
- Mål, raring. - Just det.
Vi behöver fyra saker. Ett, satsa.
Två, engagemang. Tre, uppoffringar. Och fyra, det minns jag inte.
Men vi måste jobba hårt.
Och sen har vi den fula grejen.
Vadå?
Vilken är den fula grejen?
- Alla ni. - Vi, är vi fula?
Ja.
Det är ni.
Inte du, men de är det.
De är fula. De måste se vackra ut.
De är redan vackra.
- Eller hur, flickor? - Visst.
- På insidan. - Va? Både på insidan och utsidan.
Fula? Jag har en sexig mutta!
Vill du se några snygga damer?
Du kommer att skita på dig.
Bli inte nervösa, flickor. Jag vill att ni ska vara avspända.
Och fokuserade.
Fokuserade. Men framförallt ha attityd.
- Mycket attityd. - Ett ögonblick.
Är det en ledig look?
Ja, hur så?
För de ser alla så spektakulära ut.
- Han uppträder inte. - Nej.
De är Mammorna.
Utan honom försvinner stilen.
Kallar du oss trista?
Det originella är kombinationen.
Jag spelar in det, men de kanske inte vill ha det.
Det finns 40 stycken där ute som är precis som ni damer.
Om jag måste dansa, så dansar jag.
Nej, Fidel, du är inte med i gruppen.
Det kanske är bra om han är med i tv.
Nån känner kanske igen honom och så får vi äntligen veta vem han är.
Vilken bra idé.
- Men... - Virginia, Cati har rätt.
- Hon är ju polis. - Visst, mycket bättre.
- Nej, jag förstår det inte. - Går det bra?
- Vi gör det. - Okej.
- Redo? - Ja.
Inta era platser, allihop!
Närmare varandra där bak. Kom igen.
Vänta. Grabben.
- Ställ dig i mitten. - i mitten?
Ja.
Tack.
Här.
Vad gör du, damen?
Jag...
Musik.
- Är det ett skämt? - Ett skämt?
Vem är det?
Nån berömd?
23 200 000 klick på internet. Tror du mig inte?
- Klistermannen! - Bingo!
Jag såg honom och tänkte: "Jag känner igen honom, men varifrån?"
Han ser annorlunda ut, men han har fortfarande glimten i ögat.
Titta, Sofia.
Den här killen var försvunnen. Folk kommer att flippa.
Chacho!
Imponerande.
Jag är inte på humör för komplimanger.
Det är du aldrig när det gäller mig.
Jag vet inte vad jag ska göra med honom.
Fidel?
Om du var Judas far och Judas inte visste att han var Judas,
skulle du berätta det för honom?
Vilken Judas?
Han från evangeliet, kyssen,
han som förrådde Jesus för 30 silvermynt.
Jämför du min son med den jäveln?
Han var personalchef på Omnicron.
Han avskedade 20 % av personalen på en gång.
- Bödeln? - Ja.
Är han med i tv kommer halva Badalona att se honom.
De kommer att känna igen honom.
Men de kommer inte att välja oss
för vi dansade skitdåligt, speciellt jag.
Oj, du är här.
Jag byter om, så går vi.
Fidel.
Ta av dem.
Ta av hörlurarna.
Det är bara... Innan vi går in vill jag...
Du ska veta nåt som jag skulle ha sagt tidigare,
men jag ville skydda dig och höll tyst.
- Tänker du gråta? - Nej.
Jag vet inte.
Jag vill inte att du ska gråta, mamma.
Vad sa du?
- Jag vill inte att du ska gråta. - Nej, det andra.
- Mamma. - Skynda dig, Virgi!
- Virgi, skynda dig! - Vad händer?
Vi kom med, Virginia.
- Ja, Maribel berättade det. - Vi ska vara med i tv om åtta dagar.
- Herregud! - Toppen!
- Vi ska vara med i tv! - Jag också?
Ja, de vill att alla ska vara med! Du också!
Varför skulle de inte vilja ha honom med den där fasta rumpan?
Är du inte glad, Virginia?
Tja...
Jag är, mamma! Jag är så taggad!
Han kallar mig mamma nu.
Vad trodde du att han skulle kalla dig? Subba?
Champagne.
Vilken entusiasm.
De dåliga nyheterna är att vi måste göra en ny koreografi.
- En ny? - Varför det?
De vill ha nåt mer modernt.
Omöjligt. Vi kan inte göra en ny.
- Varför är det omöjligt? - Det finns ingen tid.
Vi får öva mycket.
Mer än mycket.
Vi jobbar allihop. Var ska vi hitta tiden?
Där vi kan. Tidiga morgnar, på kvällen, på en söndag.
- Och hushållsarbetet? - Just det.
Låt männen och barnen ta hand om det.
Ja. Tänk om de säger nej?
Avskeda dem. Adjö.
Ska vi ge upp?
Vill ni inte uppleva det här?
Tror du att vi klarar det, Maribel?
Visst. Om vi jobbar hårt.
- Vi klarar det! Stolthet! - Stolthet!
- Vilka är vi? - Mammorna!
- Vad är vi? - Superheta!
- Kom igen, min mutta är så sexig! - Mitt i prick!
Bröder, dags att växa upp.
Just det, Fidel.
Från och med nu ska ni städa, laga mat och tvätta.
- Varför det? - För att mamma måste öva.
Jag också. Vi ska vara med i tv.
- Ska ni vara med i tv? - I Talangshowen!
Jag sa ju det.
Vadå?
Vi gjorde videon på discot och skickade in den.
Vem gav er tillåtelse att skicka in nåt?
- Vi är stolta över vår mamma. - Hon är som en spansk katt.
Den spanska katten är trött på er två.
Vad pratar han om?
Stolthet.
Jag är trött på hur lata ni är
och att ni äter som grisar hela dagen.
Arbetslösa ett helt år och sitter bara och kliar er i skrevet!
Ni får inte en euro till förrän ni har skärpt er.
Mamma!
- Ni är som baciller! - Parasiter.
Avskeda dem, låt dem ta hand om sig själva.
Du förtjänar bättre.
Jag förtjänar bättre.
Hur länge har jag jobbat på det här hotellet?
Femton år? Är det inte dags för en befordran?
Chefspositionen blir snart ledig,
för Reme går i pension. Och jag förtjänar den.
Ge mig inte den blicken. Du vet att jag har rätt.
Eftersom jag har rätt ska du fundera på det
och inse att det jag säger borde gälla.
Nu har jag sagt det. Det var inte lätt, men jag sa det.
Jag kan inte ge dig det jobbet.
Så klart du kan!
Jag är värdig att vara chef och det vet du.
Jag vill ha det jobbet och du ska ge mig det.
En sak till.
De närmaste dagarna kan hon och jag bara jobba halvtid
och inga helger för vi måste öva.
Vi ska uppträda i tv.
Du gör mig hård, Virginia.
Var är Luciano? Vad jobbigt.
Jag stannar nog.
Nej, vi två vill prata med dig om nåt.
- Får jag löneförhöjning? - Nej.
Då pratar vi en annan dag. Jag ska duscha här uppe.
Vi måste lasta alla kläderna på bussen.
Jag kan inte lämna Maribel ensam.
- Så klart. - Vi ses sen.
Fan ta dig, Luciano. Du gör alltid så här mot mig.
Förlåt!
Nej, det är mitt fel. Jag trodde att du hade gått.
Ja, men jag kom tillbaka
för jag trodde att du behövde hjälp med...
Med?
Med...
Samma sak händer med mig igen.
Händer det inte flickor?
Jo.
Jaså? Hur märker man det?
Seriöst?
Din jävel!
- Jag kan inte. - Vadå?
- Jag kan inte. - Va?
Jag kan inte. Nåt har hänt.
När då?
- Innan. - Vad har hänt?
- Jag är rädd. - För vadå?
Att jag inte kan komma ut.
- Från vadå? - Från dig!
Från dig.
Fan.
Fan!
Hur är det?
Plötsligt kom det tillbaka.
Du fick tillbaka minnet.
Ja.
Jag vet vem jag är nu.
Det är ju bra.
Nej. Det är inte alls bra.
Men hallå!
- Vad i... - Luciano.
- Gick det bra? - Ja, ta mig härifrån.
Vad är det?
Ta mig härifrån.
Berätta vad som är fel.
Kör bara hem mig.
- Till din mamma? - Nej, till Barcelona.
Den höga delen. Det är där jag bor.
Du har fått tillbaka minnet.
Ja, allting sitter här.
Det är som att öppna en kran.
Grattis. Vad fint, eller hur?
Nej.
Jag är ett monster.
Ett monster.
- Nej, det är du inte. - Jo.
Jag var en skitstövel. Alla kommer att hata mig.
Inte din mamma och inte jag heller.
Jag har gjort många illa.
Kvinnornas män, mina bröder...
Det räcker, Fidel. Det är ingen fara.
Vadå ingen fara? Jag är inte Fidel.
Jag är för fan Klistermannen!
Fan!
Det finns nåt...
Jag känner inte för att prata. Lämna mig ifred. Du är inte min far.
Jag hoppar av.
- Nej, jag kör dig hem. - Hör på.
Jag ser dig nog aldrig mer, så tack för allt, chefen.
- Varsågod. - Nej, du.
Jag trodde inte att arbetet i en affär kunde vara så...
...kul.
Se upp så att de inte blir skrynkliga.
Titta, där är Virginia.
- Det var på tiden. - Du är så jobbig.
De här två...
Var är Fidel?
- Var är Fidel? - Han är väl här?
- Nej, han har gått. - Gått? Vart?
Var du inte med honom?
Han fick tillbaka minnet.
Nej.
Är det inte bra?
- Varför är du så negativ? - Ja, varför?
För när han kom på vem han var ville han ta sitt liv.
- Det kan vara han. - Svara!
Det är Luciano.
Jag kan inte prata med dig just nu. Va?
Jag följer efter honom, vänta.
Han stannade utanför en byggnad och tänker gå in.
Jag ska parkera.
Där är några flyttkarlar med möbler.
Ja, han gick in.
Han är inne i Santalo Street 150.
Santalo Street 150.
Jag vet inte vilken lägenhet.
- 2A. - Tack, Mariano.
- Hur är det med masterexamen? - Va?
Din kusin sa att du var i Chicago och läste en masterexamen.
Min kusin?
Ja. Han sa att du lät honom bo här för att vattna blommorna.
Jag har aldrig sett några blommor, men eftersom han hade egna nycklar...
Fan.
Vem är du? Vad gör du här?
Du skrämde mig, kompis.
Jag är inte din kompis. Och jag ringer polisen.
- Jaså? - Ja.
Din mobil är där inne. Varsågod.
- Ring. - Stal du min ryggsäck?
- Du stal mitt jobb. - Va?
Du är en av de 300.
Herregud.
Jag serverade dig kaffe varje morgon, minns du?
Med stevia och en skvätt grädde.
Du är servitören som hällde vatten över mig.
Fan!
Ska jag laga kaffe åt dig?
- Eller te? - Nej.
Har du ätit?
- Jag värmer upp nåt åt dig. - Rör mig inte.
Rör mig inte.
Är det mina underkläder?
Ja. Tröjan också.
Jag tar mina grejer och går.
Bara så att du vet, så ångrar jag inget.
Kan du köra lite fortare?
Nej! Till höger!
Till höger!
Fan.
Stanna vid mannen där borta.
Han med randig skjorta.
Just det.
- Är det här? - Den där byggnaden.
Jag hoppas att vi inte är sena.
Nej, snälla. Låt mig göra det, jag är hans mor.
Och jag är hans far.
Nu går vi.
Var i helvete är det?
Vad letar du efter? Kan jag hjälpa dig?
De var här inne.
- Letar du efter det här? - Ja.
Mina antidepressiva.
Det finns bara en kvar!
Jag har också haft det tufft.
Jag fick sparken. Jag var tvungen att hitta ett nytt jobb
- och ta min familj till byn... - Okej, det räcker!
Jag förstår!
Ursäkta. Jag ska gå. Förlåt.
Vänta!
Vad gör du här?
- Inget, jag skulle precis gå. - Var är min son?
Där inne.
Fidel?
Nej!
Åh, nej! Han tog alla!
Vad har du gjort? Spotta ut dem!
Spotta ut dem! Stoppa fingrarna i halsen! Gör så att han kräks!
Där är bara en.
Varför gjorde du så?
För att jag är din mor.
Och jag är din far.
Va? Sa han "far"?
Ja. Din far.
- Är det sant? - Det är sant.
Vad gör ni här?
Hindrar dig från att göra nåt dumt.
Men... Glöm mig. Snälla.
Ska jag glömma dig?
Det har jag gjort alldeles för länge. Det går inte längre.
Är han verkligen min far?
Ja.
Ni anar inte.
- Det var jag som avskedade 300 arbetare. - Jag vet.
- Dina söner. - Jag vet.
- Jag har gömt mig i ett år. - Jag vet allt, Fidel.
Sen när?
Från början.
Varför sa du inget?
Jag trodde inte att du skulle klara det.
Du trodde? Du skulle ha tänkt på mig.
Vad menar du? Jag såg dig kliva ut framför en buss!
Du har ingen rätt!
- Prata inte med mig om rättigheter. - Varför inte?
Säg det. Jag är en skitstövel, eller hur?
Nej, det är du inte.
De fick dig att göra det du gjorde.
Du har fel. Det var jag som bestämde hur många som skulle avskedas.
- För jag älskar att avskeda folk. - Nej!
Det tror du bara för att de fick dig att tro det.
Hur vet du det?
Hur vet jag?
För att jag vet.
När du föddes höll jag dig inte ens.
Jag blundade och skickade iväg dig.
Precis som du skickade iväg arbetarna.
Vi är inte så olika.
Ursäkta. Vi måste gå. Vi är sena.
Ja. Vi går.
- Han är egentligen min... - Ja, vad kan jag göra?
- Vi går. - Nej, jag går inte.
- Vad menar du? - Jag går inte.
Går du inte, dansar Mammorna inte.
Du kan inte begära att jag ska visa upp mig i tv.
Det är precis vad du behöver.
Det tog ett tag att inse det, men det är precis vad du behöver.
Va?
Sluta gömma dig, Fidel. Acceptera den du är.
Alla kommer att skratta åt mig. Jag är Klistermannen.
Vem bryr sig? Låt dem skratta.
Du måste leva med det.
Det kan jag inte.
Titta.
Titta på alla kvinnorna där nere.
Titta vad förväntansfulla de är. Vet du varför?
De är här på grund av dig.
Du kan inte göra så mot dem.
Stolthet!
Stolthet, Fidel.
Stolthet!
Stolthet, min son!
Stolthet.
God kväll!
Välkomna till Talangshowen!
Jag pratade med henne för en halvtimme sen. De är på väg!
Sluta snacka skit, Chacho.
Vi kan flytta fram steppdansarna.
Jag bryr mig inte, bara gör det. Sätt fart!
In allihop, fort! Vi är sena!
Nu kör vi!
- Jag ska döda er subbor! - Förlåt.
- Jag fick nästan en hjärtattack. - Vi fick nästan två.
- Det är ett mirakel att vi klarade det. - Jag skulle ändra schemat!
- Var är han? Killen som dansar med er. - Titta, här kommer han.
Okej. Är ni redo?
Ja, vi bytte om på bussen.
Följ med mig, det är er tur nästa gång.
- Nästa? - Ja, efter hejaklacksledarna.
- Vänta! - Kom igen, skynda på!
Kom igen, de långa längst bak.
Gå upp på scenen, allihop.
Vi låter inte kameran se dig än.
- Vem är du? - Hans far.
- Ja. - Ja, hans far.
Ska han inte upp på scenen?
Jo, men de intervjuar flickorna först.
- Okej. - Perfekt, precis där.
- Här? - Där.
Flickor, ge nu allt. Jag tittar från kontrollrummet.
Kom igen, kör hårt.
Vilka ska köra?
De vet vad de ska göra, kör på.
- Jag är helt ensam, Chacho. - Ha en positiv attityd!
Nu gäller det, flickor! Nu kör vi!
Eller hur? Okej.
Damer, gör er redo. Manel är på väg.
Herregud, Manel...
Håll er lugna. Bli inte nervösa.
Lycka till.
- Mår du bättre? - Ja.
Nu kör vi.
Du får inte komma med.
- Stanna där. - Jag är hans far.
Jag bryr mig inte.
Grattis till hejaklacksledarna! Tack.
Fin prestation, men det är ni där hemma som bestämmer
och resultatet ligger i era händer.
Från Navalcarnero till Badalona.
Vi pratar om mammor, det bästa här i livet.
Men mammorna som är med oss ikväll är inga vanliga mammor.
De vill ge oss ett exempel på mod...
Den här showen är urdålig.
Vi måste vänta här på order uppifrån.
Jag skulle försöka fly.
Jag också, men jag kan inte.
Maribel, här kommer han!
...till och med motgångar eller problem i livet.
Inget kan komma mellan dem och deras drömmar.
Här är de. Väldigt nervösa, kan jag tänka mig.
Ja, det är vi. Ännu värre nu.
Tio kvinnor från Badalona. De är: Mari Ascen,
Belén, Carol, Cati, Cris, Eli, Malole, Mónica, Uge och Virginia.
Ge dem en stor applåd.
Strålande!
De här kvinnorna är en symbol för mod och att övervinna hinder.
De är här för att visa att alla åldrar kan dansa, eller hur?
Alla åldrar, säger han. Fråga mina njurar.
Varför kallar ni er Mammorna?
Vi tog våra barn till dansskolan
och väntade utanför tills vi en dag sa:
"Varför väntar vi utanför istället för att också dansa?"
Ni dansar inte till vad som helst.
- Nej, vi dansar urban dance. - Urban dance.
Men de här underbara kvinnorna är inte ensamma.
De har en ung man med sig, Fidel. Han är son till en av dem.
Ja, han är min son.
Men det viktiga är gruppen.
Så klart, gruppen är det viktiga, men även ledaren.
Vi ska prata om det efter reklampausen.
Efter pausen kommer Manel och presenterar en 45 sekunder lång video
och sen går du upp. Okej?
- Själv? - Ja, det har de sagt.
Vi är tillbaka med Talangshowen. Ni har träffat Mammorna
och de här underbara kvinnorna har kommit hit med en man
som var en internetsensation för ett år sen.
Många av er minns honom säkert.
I människans historia
har det förekommit många fall av antropomorfism.
Elefantmannen, Spindelmannen,
Vargmannen och den hemska Snömannen.
De har fyllt sida efter sida
i den vetenskapliga litteraturen.
Men ingen av dem har orsakat ett sånt rabalder
som den otroliga Klistermannen.
Hans romans med en praktikant tog sociala medier med storm.
Sången som skrevs om honom blev en internationell hit.
Och hans oerhört unika fall fick läkarna att prata.
- Vem är det? - Personalchefsjäveln!
Men plötsligt försvann han. Borta.
Ikväll återkommer han, speciellt för vårt program.
Välkomna Fidel García Ruiz, Klistermannen!
God kväll, Fidel. Välkommen.
- God kväll. - Vilken överraskning!
Ja, det var faktiskt en överraskning för mig också.
Du var försvunnen ett helt år!
Ja, jag var tvungen att gömma mig
för jag skämdes över det som jag var känd för.
Det uppstod kaos, så ni kan ju själva tänka er.
Men jag har fått nog av att gömma mig.
Jag är här och jag har kommit hit i kväll för att visa mitt ansikte.
Även om jag blir utslagen.
Säg åt Manel att fortsätta.
Okej, Fidel. Varför bestämde du dig för ikväll?
- Jag är här för att dansa. - Ja.
Jag kanske gör bort mig igen, men det är för en god sak.
Om du kunde gå tillbaka i tiden,
skulle du radera det kapitlet helt?
Jag skulle radera att jag sparkade 300 personer.
Det skulle jag ha raderat.
Och det andra?
- Det kan hända vem som helst. - Vem som helst...
Ja, vem som helst.
- Får jag säga nåt, Manel? - Javisst.
De här kvinnorna har förändrat mitt liv.
Inte bara för att de fick mig att dansa,
utan för att de fick mig att inse att jag...
Jag har varit en skitstövel hela mitt liv.
Ja, en skitstövel, Manel.
En skitstövel som kunde göra vad som helst för pengar.
Det är vidrigt vad vi gör för pengar.
Men de här damerna dansar för nöjets skull.
För att de gillar det och de brinner för det.
Inte pengar, inte berömmelse. De dansar för de skiter i...
- De bryr sig inte. - Ja.
Inte om det andra.
Och det är den största segern för en person.
Jag ville bli nån, men jag var ingen.
Nu vet jag vem jag vill bli.
Jag vill bli och känna mig som en av mammorna.
Jag hoppas att de känner samma sak och...
...att de accepterar mig i sin grupp.
Utan ytterligare dröjsmål, här har ni Fidel och Mammorna!
Där är bara fyra!
- Där var tio! - Var är de?
Vad fan är det här?
Talangjakt eller hippiekäring-protest?
- Ska jag stoppa det? - Du är avskedad i vilket fall som helst!
Det är min son!
Ja, han har mina ögon.
Jag är så stolt över dig, min son.
Jag har det i blodet.
Vi ska ha kul Eller hur?
Låt oss klistra ihop oss
Häng med
Nu kör vi!
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
Kom igen, du är i fara Bli fast
Sötnos, det är knepigt
Vi älskade Och det blev klistrigt
Låt oss bli ihop Du och jag, absolut
Jag älskar dig så mycket Jag kunde inte komma ut
Fast för alltid, det är helt kasst
Vi kan inte skiljas För vi sitter fast
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
Håll fast vid mig, håll fast vid mig
Som majs på majskolven Sitter vi fast
Jag behöver vatten, det är varmt
För varmt, för varmt
Kom till mitt hus Låt oss bli ihop
Mage mot mage, vi passar ihop
Högre, högre, högre
Lägre, lägre, lägre
Jag är fast!
Våra kroppar förenade, för alltid fast
Ring prästen Låt oss knyta hymnens band
Du är så söt, jag kan inte släppa dig
Jag är Klistermannen från topp till tå
Klistrigt, klistrigt, klistrigt Klistrigt, klistrigt, klistrigt
Du älskling Låt oss klistra ihop oss
Du älskling
Här kommer Klistermannen Vad sägs om en snabbis?
Fara, fara Fara, fara
Så klistrigt
Undertexter: Annika Vasiliadou